Til og med grammofonen tok han med seg på safari.
Tre rifler, en måneds forsyninger -
- og Mozart.
Han innledet vårt vennskap med en gave.
Senere, ikke lenge før det som hendte i Tsavo, -
- fikk jeg en annen, fantastisk gave.
Et glimt av verden gjennom Guds øyne.
Og jeg tenkte:
"Ja, nå forstår jeg, det var slik det var tenkt."
Jeg har skrevet om alle de andre, ikke fordi jeg ikke var glad i dem, -
- men fordi de var lettere, tydeligere.
Han ventet på meg der.
Men jeg har foregrepet begiven- hetene. Det ville han ikke ha likt.
Denys elsket en godt fortalt historie. Og det hadde seg slik...
Jeg hadde en farm i Afrika, ved foten av Ngong.
Men det begynte egentlig i Danmark.
Der kjente jeg to brødre. En var min elsker, den andre min venn.
- Det er for kaldt for champagne. - For kaldt for noe annet!
- Du lovet å komme til Klampenborg. - Ja, men det ble ikke noe av.
Var det moro?
Tanne?
Så, så. Du elsker ham ikke, du vil bare ha baronessetittelen.
- Han løy for meg. - Ville du sovet med ham ellers?
Broren min er kjedelig, men ikke dum.
Lat som om det er Hans.
- Hvor skulle du dra? - Amerika, Ceylon - ja, Australia.
Nei, ikke Australia. Men jeg må vekk herfra.
Du skal få alt jeg har. Det vil få deg til byen. Det var moro å ha penger.
Du kunne gifte deg med meg.
Jeg må ha en jomfru. Tåler ikke kritikk.
For pengene, mener jeg.
Jeg har ikke noe liv. Skolen lærte meg aldri noe nyttig.
Og ennå er jeg ugift. Det har sin straff: "Frk. Dinesen bor hjemme."
Du er blakk og forfører tjenestepikene.
Vi to hører sammen. Vi er i det minste venner.
Og går det ikke, så har vi sett litt av verden.
Er du ikke litt vel romantisk?
Mener du alvor, Tanne?
Jeg hadde en farm i Afrika...
Jeg hadde en farm i Afrika, ved foten av Ngong.
Jeg hadde en farm i Afrika...
MITT AFRIKA
- Har De problemer? - Nei. Har De?
- Nei. Jeg skal til Nairobi. - Da er De på riktig tog.
Gå vekk derfra! Husj! Husj!
Alt krystallet mitt og Limoges-porselenet.
De visste ikke at det var Limoges.
- Skal De bli bofast? - Jeg gifter meg med baron Blixen.
- Bror? Ja visst. - Vi skal starte melkeproduksjon.
- Er De kjent? Toget stanser for Dem. - Alt annet er uhøflig her.
Er det ikke for tidlig å drive melkebutikk?
- Blir De ikke med? - Jeg drar videre.
Fortell Berkeley Cole at elfenbeinet er med.
- Jeg er baronesse Blixen. - Ikke ennå!
Finch Hatton, Denys!
Msabu, jeg er Farah Aden. Nå kan vi dra.
- Hvor er baron Blixen? - På Muthaiga. Kom.
- Muthaiga? - Det er en klubb der britene drikker.
Kassene med porselen og krystall er på toget.
- Vet du hva porselen er? - Ja, det kan gå i stykker.
Sitt!
Unnskyld, jeg ser etter baron Blixen.
- Kan De si meg... - Memsahibs har ikke adgang her.
Kvinner har ikke adgang her.
- Tanne, hvor ble det av deg? - Hvor ble det av deg?
Hvordan var reisen? Nei, fortell senere.
- Vil du skifte? - Bagasjen min er på toget.
Jeg har ikke kjøpt ring. Jeg trodde ikke du ville koste på deg en.
Skal vi ta en drink? Det er nesten en time til vielsen.
Er det bra? Elfenbenshvitt.
Å, gud, det kom en mann med noe elfenben.
Sarah, lady Belfield.
- Kort eller lang, Blix? - Lang, så jeg venner meg til det.
På vegne av Hans Majestets regjering forkynner jeg -
- at baron Bror von Blixen, svensk statsborger, og...
- Hva var navnet? - Karen Christentze Dinesen.
Karen Christentze Dinesen, dansk statsborger-er rette ektefolk!
Gud bevare denne forsamlingen! Gud bevare kongen!
Takk!
"Har du hørt at Shuttleworth bor i et tre med en bavian?"
"Hann eller hunn?" spurte jeg. "Hunn! Ingen skal kalle ham skeiv!"
Sarah! Hvor er din rørete ektemann?
Guvernøren står ved punsjbollen, for å unngå deg.
- Kom du for bruden eller whiskyen? - Ikke for å omgås disse, i hvert fall.
Lord Delamere, får jeg presentere baronesse Blixen.
- Er De svensk? - Nei, dansk.
Tysklands lille naboland. Hvis det blir krig, hvor står Danmark da?
Nøytralt, håper jeg. Det er vår tradisjon.
Må vi kalle Dem "baronesse"?
- Hva kalles De, lord Delamere? - "D", i heldigste fall.
Jeg heter Felicity. Jeg liker kjolen.
- Takk! - Men det var ikke rare hatten.
- Den er ment å vekke oppsikt. - Her dør man av solstikk.
- Den beskytter mot myggen. - De digre?
- Er du nervøs? - Burde jeg være det?
Bryllupsnatten og det der...
Begge var nakne, og ikke en busk var å se!
- Har du hilst på Vicky Gresham? - Jeg er for full til å neie.
- Får jeg snakke med deg? - Unnskyld meg.
- Venner må du skaffe deg her. - Jeg vil se huset mitt.
Da bør du skifte. Det er to timer å kjøre.
Unnskyld?
Jøss, som de drikker! - Unnskyld, jeg skulle bare...
- Det gjør ikke noe. - Jeg gikk og snoket.
Det er rommet til Denys. Sånt sjenerer ikke ham.
- Er De... Cole? - Berkeley Cole.
Jeg hadde elfenbenet med meg på toget.
- De tar vel kinintabletter? - Ja.
Så fine bøker. Låner han dem ut?
En venn av oss leverte ikke tilbake en han hadde lånt.
Denys var rasende. Jeg sa: "Du vil ikke miste en venn pga. en bok?"
"Nei," svarte han, "men det har nå han gjort."
- Reiste De over London? - Nei, Roma.
- Jeg håpet De hadde en avis. - Nei, dessverre.
Det står ikke noe i dem likevel.
Jeg hadde en venninne jeg pleide å ta med på sommerballet i Oxford.
Hun hadde alltid ny silkekjole.
Jeg tror De har den samme parfymen.
Nei, den er fin, men det er ikke den samme.
Msabu, vi kan dra nå.
De kommer!
- Si god dag. - God dag, memsahib.
Dette er Belknap. Han står for den daglige driften.
Kokken din. Han heter Esa.
Og Juma, houseboyen.
Jambo, memsahib.
Kom, så skal du få se huset.
Når du går fra meg, gifter jeg meg med Berkeley Cole.
Farmen hans er full av somalier som tror han er en fyrste.
Han selger elfenbeinet til Finch Hatton.
- Belknap er en munter gjøk. - Han ruinerte seg på lindyrking.
- Har han greie på kveg? - Jeg har ikke kjøpt noen.
Vi skal dyrke kaffe.
- Det var ikke det vi planla. - Jeg måtte ta en beslutning.
- Vi vet ingenting om kaffe. - Man planter det, så vokser det.
- Mor gav oss penger til melkekyr. - Hovedsaken er at det lønner seg.
Jeg kom ikke til Afrika for å passe dumme kuer.
Bare si at vi ombestemte oss.
Neste gang du ombestemmer deg, gjør du det med dine egne penger!
De kjøpte baronessetittelen til deg, de kjøpte ikke meg.
Juma, hent litt vin til min elskers bror.
Jeg tror du er trett.
Pass på hva du sier.
Fortalte jeg deg at Hans kom og sa adjø?
Fort! Fort!
- Hvor er baron Blixen? - Han drog ut på jakt.
- Når kommer han tilbake? - Han sa han kommer før regnet.
Skal det regne i dag?
Det kan ta mange dager før regnet kommer, msabu.
Vi håper at det er nok leoparder til å holde bavianene borte.
De tar bikkja også, men slik er Afrika.
- Hvor mye skal vi plante? - 4000 mål.
- Hvor lang tid tar det? - Det avgjør Kinanjui, høvdingen.
- Når blir den første kaffen plukket? - Dette er frøplanter. Tre-fire år.
Hvis det blir noe av. Ingen har dyrket kaffe så høyt oppe før.
- Hva skal vi leve av i fire år? - Jeg arbeider for å kunne dra hjem.
- Har De ikke penger, så si det. - Vi planter halvparten.
Høvding Kinanjui, jeg har hørt du er en vis mann.
- Msabu... - Ikke nå, Farah.
Dine kikuyuer er gode arbeidere. Jeg skal behandle dem rettferdig.
Msabu, høvdingen kan ikke engelsk.
- Si at jeg er baronesse Blixen. - Høvdingen vet det.
Fortell ham... det jeg sa.
- Hva sa han? - At kikuyuer kan gjøre arbeidet.
Hva sa han ellers?
Beinet ditt er svært dårlig. Du må komme til huset og få medisin.
- Forstår han? - Ja, msabu.
Hvis du ikke kommer, vil de andre guttene si at du er redd.
Selv syns jeg bare du er dum.
Pass på at gutten kommer.
- Hva sa Kinanjui ellers? - At kaffe ikke vokser her oppe.
Det gjør ikke noe. Han er høvding, men han er også en kikuyu.
Lag en demning her, så blir det en fin vanndam.
- Vannet må hjem til Mombasa. - Ja, når vi har laget dammen.
Dette vannet bor i Mombasa.
Ikke løp.
Da tror hun De er noe godt å spise.
- Har De gevær...? - Hun liker ikke lukten av Dem.
- Skyt den! - Hun har allerede spist frokost.
- Skyt henne! - Vi gir henne litt tid på seg.
Herregud, skyt!
Hvor mye nærmere ville De la henne komme?
Litt til. Hadde De løpt, ville hun ha angrepet.
- Hun kunne ha spist meg! - Slik er løver.
Hører det ikke et gevær til det antrekket?
- På salen. - Hesten kan ikke skyte.
Det var til Berkeley. Vi var innom huset med noen gaver.
Nei, så snilt!
- Vi skal skyte elefanter i Magadi. - Nå har jeg noe godt å by dere!
Forteller De hvor dum jeg var?
- En løve ble litt innpåsliten. - Litt? Men ikke nok til å bite!
Ta gjerne sjanser, så lenge de bare rammer deg selv. Enig?
Typisk deg å si noe sånt.
- Hvor er Blix? - På jakt.
- Vært ute lenge? - Ja.
- Skal vi bli til middag, Denys? - Skal ikke jeg få bestemme?
- Nei, men vi lytter velvillig. - Da vil jeg gjerne at dere blir.
- Jeg vet ikke riktig. Synger De? - Ikke tale om.
- Forteller De historier? - Jeg er flink til det.
Jeg tror Dem.
- Og melkekyrne? - Vi dyrker kaffe i stedet.
- Litt risikabelt så høyt oppe. - Så sies det.
Ingen har vel prøvd. Bare jeg snur ryggen til, gror det til igjen.
Gjett om det gjør.
- Tjeneren Deres... - Kanuthia.
- Er han ikke en kikuyu? - Nei.
- Skal han ikke ha mat? - Ikke gjør noe for ham, takk.
Somaliene forstår seg på hester.
De drikker ikke og løper ikke etter andres koner.
Det fins ikke et eneste dikt som hyller foten.
De hyller lepper, øyne, hender, ansikt, hår, bryster, -
- bein, armer og tilmed knær. Men ikke ett vers til foten!
- Hva kan grunnen være? - Hadde De tenkt å skrive et?
- Det rimer ikke på noe. - "Mot."
"Han kom og satte med freidig mot på farmen min sin digre fot."
Nå vil vi høre en historie.
Når jeg forteller til niesene mine, -
- finner en av dem på den første setningen.
- Hva som helst? - Hva som helst.
Det var en gang en vandrende kineser som het Cheng Huan -
- som bodde i London-distriktet Limehouse, -
- og en pike som het Shirley...
... som snakket flytende kinesisk -
- som hun hadde lært av sine misjonærforeldre.
Cheng Huan bodde alene på et rom i Formosa Street, -
- over Den blå lanternen.
Han satt ved vinduet, og i hans stakkars, lyttende hjerte -
- lød forunderlige ekko fra hans hjem og hans land...
Der fant de dem neste morgen på rommet over Den blå lanternen, -
- det døde barnet og krigsherren, -
- med Chengs kjærlighetsgave snodd rundt halsen.
Har De vært på de stedene?
- Jeg har reist i tankene. - Til nå.
- Kom dette fra England? Danmark? - Jeg liker litt tankegods.
Hadde De så mye bagasje med da De bare reiste i tankene?
En reisende i tanken trenger ikke spise, sove -eller beverte andre.
De har rett.
Er De ikke glad jeg tok med krystall og porselen?
Og historiene Deres, ja.
- Kom ofte. - Gjerne.
- Lov meg at det blir snart. - Jeg lover.
Reddet De virkelig livet mitt?
Nei, løvinnen gjorde det da hun gikk sin vei.
- Jeg står ikke i gjeld til Dem, da? - Nei, men jeg til Dem.
Vi honorerer våre historiefortellere her.
Nydelig, men historiene mine koster ingenting.
Og gaven Deres er for fin.
Skriv dem ned en gang.
- Pass på Dem selv, Finch Hatton. - Vil De ikke si Denys?
Adjø, baronesse.
Hva gjør du, Tanne?
Jeg vil at du skal komme hjem.
Bror?
Vi har aldri snakket om barn.
Har du...
- Vil du? - Ja. Er det i orden for deg?
Disse kikuyuene vil være syke nå.
God Gud...
Beinet ditt er blitt verre. Du bør komme på sykehus.
Dumt bein. Det vil ikke på sykehus.
Hvis du tar beinet med til sykehus, da syns jeg at du er klok.
Og en så klok mann skal få arbeid i huset mitt - mot lønn.
Hvor mye lønn kan komme til en så klok mann?
- Mer enn for å passe geiter. - Jeg skal snakke med beinet.
Krigen i Europa kan komme hit.
Tysk Øst-Afrika er 30 mil unna. General von Lettow venter.
- Skal vi angripe dem? - Dette er vår krig, Blix.
Vi skal høste snart. Hvor lenge vil det vare?
- Vi må yte det vi kan. - De slåss ikke om ikke vi slåss.
- Vi kan væpne masaiene. - Prøv å ta våpnene fra dem etterpå!
Skal kvinner og barn flytte inn til byen?
Den tid den sorg.
- Vil de bruke innfødte soldater? - Antakelig. Men ikke masaier.
Hva med somaliene?
De kunne overvåke grenseområdet og melde fra når noe er i anmarsj.
Vet du hva det dreier seg om? Hvorfor blande seg opp i det?
De har gjort avtaler vi ikke vet noe om.
Viktoria og keiseren var jo slektninger!
De delte Afrika mellom seg. Vet du hvorfor grensen går der?
Hun hadde to fjell og han ingen, så hun gav ham Kilimanjaro.
La oss få det unna, så vi kan fortsette som før.
Kanskje det, men vi kommer ikke til å fortsette som før.
Du må ikke dra, men du vil nå absolutt!
- De har sagt de ikke vil ha deg. - Jeg vil vise dem hvor vi står.
Jeg er ikke så glad i Imperiet at jeg vil du skal dø for det!
- Farmen klarer seg selv. - Aldeles ikke.
Det er forresten ikke det som er saken.
Jeg visste ikke at jeg kom til å like deg så godt.
Du har ikke tenkt å forelske deg, vel?
Ikke i en som stadig drar sin vei!
Vil du ha tak i meg, så send bud til Delamere. Det er der jeg er.
- Litt av et avskjedskyss. - Jeg er bedre på velkomster.
Det er en underlig følelse å ta farvel... en viss misunnelse.
Menn skal prøves i tapperhet.
Om vi kvinner skal prøves, er det i tålmodighet, forsakelse -
- og hvor godt vi tåler ensomheten. Men det hadde jeg alltid visst.
Man trengte ingen krig til det. Jeg tok farvel med Bror.
Denys reiste uten et ord, og det var helt på sin plass.
Hallo, der!
- Felicity! - Jeg tenkte du ville ha litt kjøtt.
- Noe nytt? - Ingen kamper, men feberen herjer.
Jeg rekker sikkert en kopp te.
- Holder du med tyskerne? - Ble du sendt for å få rede på det?
- Vi kranglet om det i byen. - Pga. den dårlige engelsken min?
- Hvem tok du parti for? - Deg.
De vil ha meg på skole i England. Jeg ville høre din mening.
Du er jo bevandret. En dag vil jeg styre og stelle selv, som du gjør.
- Gjør jeg det? - Du klarer deg godt uten oss.
Får jeg spørre om noe?
Jeg vet ikke noe særlig om... menn.
Jeg vil at de skal like meg, men jeg vil også få være i fred.
Det forventes at jeg skal ha lyst til at mannen skal ta meg.
Jeg har en bok om det, men...
Hvordan vet man når man skal gjøre som de vil, og når man ikke skal?
Du får kalle meg Karen.
Han ber om parafin og proviant og at De sender en hvit mann med vogna.
Er det bra med ham? Og hvor vil min mann at vogna skal sendes?
Han er med Delamere på grensen ved Natronsjøen. Konfidensielt.
Jeg mente bare at De ikke bør prate om det i Nairobi.
Vi må flytte Dem dit, vi kan ikke beskytte Dem her.
De innfødte kan skape problemer. Kvinner og barn må til Nairobi.
- Det er jo internering, løytnant. - Kvinner og barn!
- Er det én kategori eller to? - Jeg sender en eskorte torsdag.
Og jeg er kaptein, baronesse.
- Jeg får ikke betalt for å slåss. - Nei.
- Hvor ligger Natronsjøen? - Mot sør. Ikke noe sted for hvite.
Vi skulle krysset det store elveleiet i dag. Jeg kan ha ført oss på villspor.
Gud er stor, msabu.
- Hva i svarte gjør du her? - Jeg er på vei til Delamere.
Du vet ikke engang hvor du er. Du kommer til å gå deg vill igjen.
Jeg drar videre, Berkeley.
- Snakk med henne! - Nei.
- Hun kan komme til skade. - Det vet hun nok.
Jeg har iallfall prøvd.
Finn et punkt på horisonten hver morgen og styr dit. Sør sørvest.
Tre dager.
Og tenk ikke på oss. Vi klarer oss.
Farah...
- Hva er det? - Masaier.
Ismail! Hvor er geværet mitt?
Kom deg vekk!
Msabu blør. Hun får ikke oksen.
Løven er sulten. Han får ikke oksen.
Vogna er tung. Den får ikke oksen.
Gud er i godt humør, msabu. Han leker med oss.
Fortell Blix at kona hans er her.
Hallo, Karen.
Hallo, "D". Hallo, Bror.
Jeg har med forsyninger til dere.
Du har fått ny frisyre.
Jeg bad deg sende noen. Du var heldig som fant fram.
Men jeg kom jo fram. Og moro var det.
Når kommer du hjem?
Ikke riktig ennå.
Du har visst ikke tenkt å hjelpe til med farmen?
- Nei. - Jeg kan stoppe pengene dine.
Da blir jeg yrkesjeger. Det blir jeg nok uansett.
Det var ikke slik vi planla det. Syns du vel det?
- Men jeg liker at du er ærlig. - Jeg liker deg, også.
Tanne...
Veldig godt.
Jeg fikk et kompass av Denys "for å styre etter", som han sa.
Men senere forstod jeg at vi navigerte på ulike måter.
Kanskje han visste noe jeg selv ikke skjønte:
At jorden er skapt rund for at vi ikke skal se for langt fram.
De har syfilis.
Det er ikke mulig!
Mannen Deres er ikke syk?
Nei, han var det ikke sist jeg traff ham.
For tre måneder siden. Han er...
På grensen med Delamere. Da ville han ha kommet hjem.
Sykdomsbildet varierer. Han har kanskje bare fått en snev.
De er svært syk.
Kan det bare ha vært ham?
Ja.
De må reise hjem for behandling. Det fins noe som heter salvarsan.
Arsenikk.
Hvis jeg ikke blir helbredet, så blir jeg vel sinnssyk?
De bør reise snarest. Jeg må undersøke mannen Deres.
- Jeg skal sende bud etter ham. - Disse vil holde feberen nede.
- Og sjansene mine? - De står likt, er jeg redd.
Dette kom uventet.
Til Muthaiga? For brevene dine, msabu.
Jeg hørte du kom fram. Skulle så gjerne sett fjesene deres!
- Tar du en drink? - Kan ikke. Hvorfor er du tilbake?
Jeg hjalp Berkeley hjem. Han har feber, men kurerer seg med gin.
Du, da? Hvordan går det med krigen?
Vi blir mørbanket. Det hele kan ta tid.
- Jeg har kompasset ditt. - Behold det. Du har fortjent det.
Dessuten vil jeg ikke alltid vite hvor jeg skal.
La meg ikke hefte deg.
- Er det bra med deg? - Ja. Pass på deg selv, Denys.
- Vi ligger noen historier etter. - Ja. Når jeg kommer tilbake...
Når du kommer tilbake, mener jeg.
- Jeg trodde det var malaria. - Det var det altså ikke.
Kanskje er ikke du rammet, men du må undersøkes.
De andre også, hvem de nå er. Jeg håper de er smittet.
Det er min feil. Ingen annens.
- Jeg blir med deg. - Nei, noen må være her.
Og fabrikken må bygges ferdig. Kan du ordne det?
Det er det minste jeg kan gjøre.
Jeg er lei meg, Tanne.
Oppriktig lei meg.
- Hvor er memsahib? - Hun kommer snart.
Den dagen reiste jeg til Mombasa for å ta båten hjem til Danmark.
Reisen var lengre nå mens krigen pågikk.
Jeg utkjempet min egen krig.
Arsenikken var min forbundsfelle mot en fiende jeg aldri så.
Jeg satt på rommet der jeg ble født, på Rungstedlund, -
- og prøvde å erindre fargene i Afrika.
Livet mitt var medisiner og spaser- turer med mor på en øde strand, -
- og dette rommet i mors hus.
Danmark var blitt fremmed for meg, og jeg for henne.
Men mors hus lærte jeg igjen å kjenne.
Jeg visste at jeg ville vende tilbake hit en dag, -
syk eller frisk, klok eller gal.
Og det gjorde jeg, etter det som hendte i Tsavo...
Nesten alle har bil nå.
- Juma... - God dag, memsahib.
Velkommen tilbake.
- Jeg er kokk nå, memsahib. - Jeg hørte det.
Har du det bra, Farah Aden?
- Ganske bra, msabu. - Da har jeg det også ganske bra.
Jeg har tenkt å organisere jakt-safarier.
Det kan bli god butikk når krigen er over.
Vil du ikke bli lærer? Jeg vil at kikuyuene skal få en skole.
Det blir det nok krangel om.
Du, Tanne...
- Er du helt frisk? - De sier at jeg er kurert.
Jeg kan ikke få barn.
Har du tenkt på oss?
Selvfølgelig.
Belknap sier at kaffen vil blomstre etter den neste regntiden.
Da må du tenke på å hyre folk til innhøstingen og få det solgt.
SEIER
- Hvor er Berkeley? - Han er sikkert her.
- Har du en historie til meg? - Finch Hatton!
Er jeg degradert? Sist var jeg Denys. Litt champagne...?
- Jeg hørte du hadde reist hjem. - Ja. Hvor er Berkeley?
Det er godt å se deg, Karen.
Han ligger med feber, men kommer seg. Hvem er alle disse folkene?
Bror sier at vi blir en koloni.
De har et lotteri. "Vinn en farm i Afrika."
Trodde du virkelig at det kunne bli som før?
Jeg hadde håpet det.
- Hvor er Kanuthia? - Han er død.
Denys! Hvordan har du det?
- Blir du med på en drink? - På tide å køye.
- En annen kveld, da? - Ja.
- God jul. - Jul?
Visst er det jul.
Høvding sier at barn som er større enn dette, ikke skal lære å lese.
- Si at alle barna må gå på skolen. - Nei, han er høvding. Ikke du.
Ikke bra at lange mennesker skal vite mer enn høvdingen.
Når de små barna er store, er høvdingen død.
GODT NYTT ÅR 1919
Er Denys virkelig utleid til turister?
Vi har ikke noe valg. Regjeringen har forbudt elefantjakt.
- Hva vil du gjøre? - Vie meg til farmen.
Felicity! Er du tilbake?
Jeg lærte ingenting i England, men jeg er guddommelig ren!
Jeg kommer og besøker deg. En dans til meg, Berkeley!
Har De virkelig startet en skole?
En ung misjonær skal lære barna å lese.
Svartinger kan ikke telle geiter engang!
- Og De har faen ikke noe med det! - Hvem er De?
Skal vi danse?
Nå skal De be om unnskyldning.
Det skjer alltid noe rundt deg.
- Sa de at de ville lære å lese? - Burde de ikke lære det?
- Du kunne ha spurt dem først. - Fortellinger kan ikke skade dem.
De har sine egne fortellinger, de er bare ikke skrevet ned.
De er ikke uvitende. Men jeg syns ikke de skal gjøres til engelskmenn.
- Du liker å forandre på ting? - Til det bedre, håper jeg.
Mine kikuyuer skal kunne lese.
"Mine kikuyuer, mitt porselen, min farm..." Du eier mye.
- Jeg har betalt for alt jeg eier. - Hva er det som er ditt?
Vi eier ingenting her, vi er bare på gjennomreise.
- Er livet så fordømt enkelt for deg? - Jeg krever nok mindre enn du.
- Jeg tror deg ikke. - Godt nytt år!
Gud sign vår konge god...
- God nytt år, Karen. - I like måte.
Noen har glemt undertøyet sitt i baksetet.
Jeg vil at du skal flytte til byen.
Mener du det, Tanne?
Sett meg i sving.
Vi har fred, men hvor er velstanden?
Hvorfor faller prisen nå som vi ikke dreper noen?
Teprisen faller like mye.
Må de piske oksene slik?
Endelig har de laget en brukbar maskin. Hør!
Den er til deg.
Jeg kan ikke ta imot den. Bror har flyttet til byen.
Det er vel en privatsak.
- Hadde du tenkt å ligge over? - Nei takk. Jeg drar videre til Mara.
Jeg har begynt i safaribransjen og skal finne en leirplass.
Nei.
- Bli med dit før villmarka forsvinner. - Nei, du kaster bort tiden på meg.
Pakk sakene dine.
Om du liker meg det minste, skal du ikke be om noe slikt.
Hva er det du pleier å si? "Husj"?
"Husj", ikke sant?
Husj! Husj!
Anvendelig ord, baronesse.
Sveiv en gang til.
Nesten. Prøv igjen.
Igjen.
En gang til.
Bra. Så drar vi.
Man ser lenger i den afrikanske natten enn noe annet sted.
Og stjernene er klarere.
De snakker om teltene. Når jeg er ute med Kanuthia...
... var ute med ham, brukte vi ikke telt.
Jeg husker ham. Det var noe ved ham...
Han var halvt masai.
De likner ikke på andre. Vi vil aldri kunne temme dem.
Setter du dem i fengsel, dør de.
De lever i nuet, tenker ikke på fremtiden.
De fatter ikke at de blir løslatt en dag.
De tror det er for bestandig, og dør. De er de eneste her ute -
- som ikke bryr seg om oss. Og det blir deres endelikt.
Hva pleide dere to å snakke om?
Ingenting.
Du visste at jeg kom til å bli med.
Vi skal tidlig opp i morgen. Få deg litt søvn.
- Hva skjer i morgen? - Aner ikke.
- God natt. - God natt, Karen.
- Skulle tro de ville løpt sin vei. - Det trodde du vel ikke?
Tenk deg! De har aldri hørt menneskelyder, og så Mozart!
- Har du allerede fått kunder? - En belgier med døtre.
De vil ha "tre av alt". Det blir nok interessant.
Jeg kan bli borte en måned, eller et par timer.
- Hvorfor gjør du det? - Jeg er ikke huslig nok.
De er laget av tøy.
- Hvor skal han lande? - Det gjelder å la være.
Det må være fantastisk.
- Jeg forestilte meg Amerika slik. - Har du vært der?
Nei. Min far var der. Han fortalte meg så mye om det da jeg var liten.
- Har dere et like godt forhold nå? - Han tok livet av seg da jeg var ti.
Latteren kom mens han stirret vilt fra plassen der han sto.
Ha-ha, skrek han, nå ser jeg visst at djevelen kan ro.
Farvel, farvel...
- Du hopper over noen vers. - De kjedelige, ja.
Farvel! Farvel! Men hør nå selv hva jeg vi si, min bror:
For den kan be som elsker det som finnes på vår jord.
Det var bedre.
Blir det annerledes å være lønnet jeger?
Ikke for dyrene... jo, kanskje for dem.
- Liker du dem bedre enn folk? - Av og til.
De gjør aldri noe halvhjertet. Alt er for første gang:
Jakten, arbeidet, paringen.
Det er bare mennesket som roter det til, som går lei og som sier:
"Jeg vet hva du føler for meg, og du vet hva jeg føler for deg."
"Vi forstår hverandre, så la oss legge oss ned og sette i gang."
Hvorfor er jeg her?
Jeg ville at du skulle få se alt dette.
Jeg ville vise deg det.
Jeg tenkte at du ville forstå det.
- Tenker du ofte på døden? - Jeg tenker på det å bli gammel.
Det blir å leve med en brysom gammel surpomp.
Du er en brysom, gammel surpomp.
Jeg fikk syfilis.
Det var derfor jeg reiste hjem.
Jeg vet det.
Jeg får visst aldri noen ting. Røde hunder en gang.
De sier at jeg kan leve et normalt liv nå, men jeg kan ikke få barn.
Derfor har du skolen?
Skolen. Farmen. Det er det jeg er nå.
Nei.
Vi trenger kjøtt til leiren i morgen.
Jeg vekker deg ved daggry.
- God natt. - God natt.
Vi kan felle et par gaseller.
Vi skal gjennom bøffelområder. De brysker seg når man går til fots.
Middag. Bra størrelse, men...
Løver. Forsiktig, vi har vinden i ryggen.
Gå tilbake, langsomt.
Angriper de, så legg deg flat og la meg ordne opp.
Lad om - nå!
Snart middag.
Jeg er glad du ble med.
For "piker med rosenlepper".
Det var en gang en ung dansk pike som reiste med dampskip til Suez.
Det ble storm...
Utenfor Marokko.
Og hun ble skylt i land på en strand...
En hvit strand.
En strand så hvit...
La meg gjøre det.
- Vil det gjøre vondt? - Nei.
Hva du enn sier nå, vil jeg tro på det.
Jeg må tenke over dette.
Hvorfor det?
Buljong, salatblad, kylling... bare bryststykker.
- Godkjenner du det? - Hvem kommer?
- Bwana Cole kommer. - Jeg skal tenke på ham.
Nå har jeg virkelig rotet meg bort i noe.
Er det Denys?
Hent Kamante.
Han er helt umulig.
Ser dette ut som kylling?
Her er ikke kylling. Her er fisk.
Gå.
Hva syns du?
- Det smaker ganske godt. - Berkeley...
Vær nå forsiktig.
Når de gamle karttegnerne avbildet verdens kant, skrev de "Draker".
Er det der jeg er?
Han liker å gi gaver, men ikke til jul.
Han har ikke engang sagt når han kommer tilbake, om han kommer.
- Vil du skille deg? - Da har jeg jo ingen.
Folk som jakter på elg i Alaska, bjørn i Amerika, tiger i India, -
- er om bord i båter på vei hit.
Berkeley skal drive farm. Du kunne prøve.
Nei takk.
Stikk bortom ham. Han virker skrøpelig.
Kan du ikke bli?
Et par dager. Er det ok?
Nei.
- Du trenger ikke to jegere. - Ta deg av kontorarbeidet, da.
Det er masse post å besvare.
- Det er ikke noe for meg. - Du må jo gjøre noe.
I grunnen ikke. Urinen min er blitt svart.
Du må på sykehus og få ordentlig behandling.
Jeg får god behandling her.
Vi har holdt sammen i noen år. Jeg tror hun er glad i meg.
- Hvorfor har du ikke sagt noe? - Jeg tenkte vel...
Jeg kjente deg ikke godt nok.
Pengene fra forretningen... Min andel skal gå til Mariamo.
George Martin fikk blackwater fever, og det var fem år siden.
Ta med den tolvkaliberen du er så glad i. Avtrekkeren er litt...
La Karen prøve Rigbyen. Den er passe stor for henne.
Vil du...
- Vil du jeg skal følge deg hjem? - Jeg er hjemme, kan man vel si.
- Har du pakket? - Ja.
- Hvordan var det i byen? - Mye folk.
Jeg har tenkt litt.
Med safarijobben har jeg lite bruk for rommet mitt på klubben.
Jeg vet ikke om jeg er så flink til sånt, -
- men hvordan ville det være om jeg hadde noen saker hos deg?
- Og komme og gå fra huset mitt? - Hvis det er i orden.
Når gudene vil straffe en, besvarer de ens bønner.
Berkeley er dødssyk.
- Han har blackwater. - Å, herregud.
- Jeg skal besøke ham. - Han vil nok ikke like det.
Han har en somalisk kvinne der. De har holdt sammen en tid.
- Det har du aldri fortalt meg. - Jeg visste det ikke.
- Rart at Denys ikke er her. - Han er nok på jakt med Berkeley.
I de dagene Denys kom, snakket vi ikke om hverdagslige ting.
Ikke om problemene med farmen, -
- mine gjeldsbrev og den sviktende avlingen, -
- eller om hans forsømte arbeid og uro for Afrikas framtid.
Eller om noe som var lite og prosaisk.
Vi levde løsrevet fra alt dette rundt oss.
Jeg hadde diktet opp historier mens han var borte.
Om kveldene la han seg rette på puter foran peisen, -
- mens jeg satt med beina i kors som den reneste Sjeherasad.
Så lyttet han klarøyd -
- til en lang fortelling, fra begynnelse til slutt.
- Hvor har du fått tak i det? - I Mombasa. Klyv inn!
- Når lærte du å fly? - I går.
Ikke rør deg.
Jeg vil jo.
Ikke gjør det.
- Hallo, Denys. - Hallo, Blix.
Får jeg snakke med deg, Tanne?
- Jeg er også blakk. - Jeg burde ikke be deg, men...
Det var magert med driks.
- Går det bra med deg? - Hvis avlingen blir god.
Jeg kunne skyte ham.
Jeg har voldsomt lyst til å kysse deg.
Han er smartere enn meg. Det kan gå bra.
Lykke til, Tanne.
- Du kunne ha spurt, Denys. - Det gjorde jeg. Hun sa ja.
- Blir jeg spist, så begrav meg her. - Det som er igjen av deg.
Akkurat der på toppen.
- Når drar du? - I morgen.
Betyr det ikke noe at jeg er gift med en annen?
Det som betyr noe, er at du virkelig prøvde.
Når i morgen?
Farvel igjen.
- Hvor mange mål er dyrket? - 2000.
- Er resten villmark? - Kikuyuene bor der.
- Hvorfor flytter De dem ikke bort? - Fordi de bor der.
Vi overtar farmen hvis De misligholder lånet.
Vi har et år til. Han tar tre prosent.
Høvding sier at høye barn kan gå på skolen nå.
Si til høvding Kinanjui at det er viktig å kunne lese.
Barna hans vil minnes ham vel for det.
Høvding sier at britene kan lese, men hva har det vel hjulpet dem?
- Miss Felicitys Spurway- feilfritt! - Hun er virkelig noe for seg selv.
Hvordan har du det, Tanne?
Jeg drar på årene, men det gjør ikke du.
- Og jakten? - Det bærer seg. Hvor er Denys?
I Uganda med en eller annen størrelse.
Jeg tenkte at du kanskje ville skilles?
Har hun penger? Klart hun har.
- Er det viktig for deg? - Det er vel det.
Da må jeg anklage deg for noe. Eller skulle det være omvendt?
Brett ut hva du vil, det stemmer sikkert.
- Takk, Tanne. - Hvorfor er vi fortsatt venner?
Det var slik vi begynte.
Jeg skal prøve å glede meg med deg.
Det var kjente toner.
Er du sammen med noen på safari?
Jeg ville vært sammen med deg, i så fall.
- Blir det ikke ensomt? - Iblant.
- Lurer du aldri på om jeg er ensom? - Nei.
- Tenker du på meg? - Ofte.
Ikke nok til å komme tilbake.
Jeg kommer alltid tilbake. Hva er det?
Ingenting.
Bror vil skilles for å gifte seg igjen. Vi kunne jo gjøre det en dag.
Skilles?
- Skulle en vielse endre på noe? - Da ville jeg ha en som var min.
- Nei, det ville du ikke. - Hva er så galt med ekteskapet?
- Har du sett noen lykkelige? - Ja, mange.
Belfields.
Han sendte henne hjem da regnet kom i 1910, og tilbake først i 1913.
Folk gifter seg. Det fins dyr som holder sammen hele livet.
Gjess.
Nå må jeg få bruke dyreargumentet.
For meg ville det vare for hele livet.
En dag av gangen.
Jeg vil at noen skal fri til meg en eneste gang.
- Gjør du det om jeg lover å si nei? - Skulle jeg stole på deg?
Når du drar av sted, så drar du visst ikke alltid på safari?
- Nei. - Du vil bare bort.
- Jeg mener ikke å såre deg. - Du gjør det.
Jeg er sammen med deg fordi jeg vil.
Jeg vil ikke leve etter andres begreper om hvordan man lever.
Jeg vil ikke en dag oppdage at jeg følger etter i en annens livsspor.
Jeg betaler gjerne prisen for mitt eget: være ensom iblant, dø alene.
- Du vil la meg betale for det også. - Nei, du har valget.
Du er ikke villig til å gjøre det samme for meg.
Jeg ville ikke elske deg mer pga. en ussel papirlapp.
La det renne.
Vannet bor jo tross alt i Mombasa.
Jeg fløy helt til Narok. Det var dype hjulspor etter lastebiler.
- Men Serengeti er farbart. - Det tar en uke å komme dit.
Samburu er også bra. Hvor er Belknap blitt av?
Han er vel i Amerika nå.
Jeg lot ham reise. Jeg måtte. Men du vil sikkert ikke høre om farmen.
- Har du noen knapper? - Hva gjør du?
- Syr skjortene dine. - Ikke gjør det. Du behøver ikke.
- Jeg prøver Samburu i overmorgen. - Du har nettopp kommet tilbake.
Felicity ville bli med. Jeg holdt på å si nei fordi du ville mislike det.
- Men jeg kunne ikke avslå. - Jo, jeg ville mislike det.
- Vil du ha henne med? - Det der er bagateller.
Så si nei, for min skyld.
- Er din frihet viktigere enn min? - Jeg har aldri hindret den.
Du vil ikke at jeg skal trenge deg, vente noe av deg. Jeg kan bare gå!
- Men jeg trenger deg virkelig. - Nei, du blander behov og begjær.
I din idealverden mangler kjærligheten.
- Jo, den som ikke må bevises! - Du drømmer deg vekk.
Er det bare én måte som gjelder? Tror du jeg bryr meg om Felicity?
- Nei. - Eller vil få et forhold med henne?
- Hvorfor ta sånn på vei, da? - Betyr hun ikke noe, så glem henne.
Jeg har lært at det fins ting som er verdt å ha, men de har en pris.
Og jeg vil være en av dem.
Jeg godtar det ikke, Denys.
Sånt snakk tar jeg virkelig ille opp.
Jeg trodde ikke det fantes noe du virkelig ville ha, -
- men du vil jo ha alt!
Jeg drar til Samburu. Hun kan bli med om hun vil.
Da får du bo et annet sted.
Det er greit.
Er du en forhekset prins?
Du må stå opp, memsahib.
Jeg tror at Gud har kommet.
Det er slutt.
Alt er slutt.
- Hvordan startet det? - Det var Guds hånd.
Han gav meg en rekordavling. Så kom han på andre tanker.
- Var du forsikret? - Nei.
- Hvor er Denys? - Hvem vet?
Det kan være det samme. Baronessen er ruinert. Det er slutt.
Jeg må skaffe litt jord til mine kikuyuer før jeg drar.
Et stykke som de kan bo på.
Kaffen er slutt, men du skal få te.
Det fins ikke dyrkbar jord utenfor reservatet som de innfødte kan få.
- Jorden er deres. - Den tilhører kronen.
- Det er umulig. - Hvem kan jeg snakke med?
- De har nok snakket med oss alle. - Vi får jo en ny guvernør?
- Sir Joseph har ikke kommet ennå. - Men snart. Jeg blir vel buden?
- Lord Delamere. - Til tjeneste, sir.
Lady Delamere.
- Baronesse von Blixen. - Synd å høre at Kenya mister Dem.
- De har hørt om mine vanskeligheter? - Ja, det var beklagelig.
Kjenner De til mine problemer nå?
- Denne jorden De ber om... - Vil De hjelpe meg?
Det kan nok bli vanskelig.
- Baronesse... - Reis Dem nå opp.
Kenya er et hardt land for kvinner. Men det fins en slags ridderlighet.
- Jeg har ingen annen å gå til. - La oss drøfte det på sømmelig vis.
Jeg har ikke noe mer å miste.
Vent!
Jeg ber Dem, la henne få snakke ut.
Vi tok landet deres. Nå har de ikke noe sted å gjøre av seg.
Vi skal gjøre vårt beste.
Har jeg Deres ord på det, sir?
De har mitt ord.
Takk. Jeg håper De blir lykkelig her. Det har jeg vært.
Det er synd at jeg ikke får lære Dem å kjenne.
Jeg hørte om det først ved grensen.
Jeg gjør alt for å få din oppmerksomhet.
Jeg har pakket ned sakene dine.
Jeg har snart ruinert familien min. Nå må jeg be dem om flere penger.
- La meg hjelpe deg. - Forsørge meg, mener du?
- Nei, nå vil jeg ha min egenverdi. - Hva vil du gjøre?
Når innboet er solgt, drar jeg fredag til Mombasa, og så...
... med båt til Danmark.
Takk, Denys.
De må flytte før regntiden. Det er god jord og nok til alle.
Men de må ikke krangle om det eller bry myndighetene, -
- ellers kan de miste det.
Få dem til å forstå at jeg ikke kan være her for å tale deres sak.
- Er jorda langt unna? - Ved Dagoretti, det er ikke langt.
Hvordan blir det nå med meg og deg?
- Du får penger så du klarer deg. - Jeg snakker ikke om penger.
Når vi var på safari, sendte jeg deg i forveien for å finne en leirplass.
- Så ventet du på meg der. - Og du kunne se bålet og komme.
Ja, og slik kommer det til å bli.
Men denne gangen er det jeg som går i forveien og venter på deg.
Er det langt, dit du skal?
Ja.
Du må gjøre bålet veldig stort så jeg kan finne deg.
Bær den ut på plenen.
Har du spist?
Ja.
Jeg hadde tenkt å sende sakene dine til klubben. Er det greit?
Juma.
Dette var ingen god idé.
Slik skulle vi ha hatt det hele tiden.
Si nå ikke det. Jeg begynte å sette pris på tingene dine.
Jeg begynte å like å leve uten dem.
- Du har ødelagt det for meg. - Hva da?
Det å være alene.
Har jeg det?
Jeg vil følge deg til Mombasa.
- Får jeg fly deg dit? - Skulle du ikke av sted?
Jeg drar til Tsavo i morgen, men er tilbake fredag. Er det i orden?
Ja visst.
Jeg har lært meg et lite kunststykke.
Når alt går på tverke og jeg knapt holder ut, -
- så prøver jeg å gjøre det enda verre.
Jeg tenker på leiren vår ved elven.
Og på Berkeley.
Og på den første flyturen du tok meg med på. Alt var så herlig.
Når jeg vet at jeg ikke holder ut, så går jeg ett steg videre.
Så vet jeg at jeg kan tåle hva som helst.
Vil du hjelpe meg?
Ja.
Dans med meg, da.
Du hadde rett. Farmen var aldri min.
Kanskje jeg tok feil.
Jeg hadde en farm i Afrika...
- Vi sees fredag! - Ja!
God dag, Bror.
Skal det være en drink?
Gjerne.
Denys er død. Flyet hans styrtet i Tsavo.
Så tok det fyr.
Skal jeg kjøre deg inn til byen?
Hvorfor sendte de deg?
Jeg følte at jeg måtte.
Gud, så modig du er.
Solen skal ikke stikke deg om dagen, eller månen om natten.
Herren skal bevare deg fra alt ondt, han skal bevare din sjel.
Herren skal bevare din utgang og din inngang fra nå og til evig tid.
Den gang du vant ditt store løp,
vi løftet opp din trette kropp.
Barn og voksne hyllet deg,
bar deg på sine skuldrer høyt.
Du gjorde klokt som hastet bort
fra felt der ærens tid er kort.
De laurbær som du tidlig vant,
som rosen visnet og forsvant.
Du slipper nå å flokkes med de skarve menn hvis sol gikk ned.
Menn som ryktet sprang ifra, løpere som måtte takke av.
Og rundt din ranke, sterke kropp de svake døde slutter opp
og ser, der du alene står, den kransen...
... lett som pikens hår.
Ta imot Denys Finch Hattons sjel.
Ham du har delt med oss.
Han var til glede for oss, -
- og vi elsket ham høyt.
Han var ikke vår.
Han var ikke min.
Hvis jeg kan en sang om Afrika, -
- om sjiraffene og den afrikanske nymånen som ligger på ryggen, -
- om plogene i åkeren -
- og kaffeplukkernes svette ansikter, -
- kan Afrika også da en sang om meg?
Dirrer luften over sletten med en farge som jeg har lagt på?
Eller vil barna finne på en lek der navnet mitt er med?
Kaster fullmånen en skygge over oppkjørselen til huset -
- som ligner min?
Ser ørnene på Ngong ut etter meg?
- Du kan ikke bli med dit jeg skal. - Lager man ikke mat der?
Du ville ikke like deg der. Tro meg.
Her er adressen min i Danmark.
Når bilen er solgt, sendes pengene til Hunter & Co. Alt annet også.
- Vi ønsker å by Dem på en drink. - Hvem er "vi"?
Medlemmene, faktisk.
Gjerne det.
- Whisky, takk. - To whisky, takk.
Baronesse...
For piker med rosenmunn og løpsglade gutter.
Takk.
Dette er meg veldig kjært. Det skal hjelpe meg å finne tilbake.
Takk, msabu.
Jeg vil høre deg si navnet mitt.
Du er Karen, msabu.
Posten kom i dag. En venn av meg skriver:
"Masaiene har meldt til distriktskommissæren i Ngong"-
- "at de mange ganger ved soloppgang og solnedgang"-
- "har sett løver på Finch Hattons grav."
"En løve og en løvinne har kommet dit."
"De har stått eller ligget på graven i lang tid."
"Etter at du reiste, ble terrenget rundt graven"-
- "planert ut som en slags terrasse."
"Jeg antar at denne jevne plassen gir løvene et godt sted å være."
"Herfra kan de se ut over sletten"-
- "og buskapen og viltet som beiter på den."
Det vil Denys like å høre. Jeg må huske å fortelle ham det.
Karen Blixen utgav sine første fortellinger i 1934 under navnet Isak Dinesen
Hun vendte aldri tilbake til Afrika